VELIKI ZLI VUKOVI
Preveo: Bambula
Ne sviđa mi se kako ovo izgleda. - Što hoćete od mene?
Gdje je djevojčica? - Što?
Koja djevojčica? O čemu pričaš?
Je li glasina u svezi vas dvojice istinita? - Koja?
Ima puno glasina. Budi precizniji.
Da prljavo igrate?
A, to? To je... - Istina.
Stanite, ne znam o čemu pričate.
Ovo je neka greška ili nesporazum. Pustite me!
Dosta! Pretjerujete!
Moram li vas podsjetiti koja nam je misija?
Samo promatranje! Bez ulaženja u fizički kontakt s osumnjičenim!
Nismo se mi uplitali. - On se upleo s nama.
Vidiš? Ne može prestati nalijetati na naše šake.
To je Zvika. - Ne javljaj se.
Miki, moraš ovo zaustaviti.
Koliko god to mrzim priznati, slažem se s Bivisom i Bathedom.
Ali Zvika će nas sjebati zbog ovoga.
Neće ako pronađemo djevojčicu. Uostalom, gad nas je već vidio.
Stvarno misliš da će nas odvesti do djevojčice?
Zadnja prilika: Gdje je djevojčica?
Stvarno ne znam. - Što ako stvarno ne zna?
Zna on, zna.
Da, Zvika. - Zašto mi se nitko ne javlja? - Zauzeti smo.
Pratite li ga još? - Tako nekako.
Kako to misliš "tako nekako"? - Duga priča.
Naletio je na nas biciklom, ispitujemo ga.
Ispitujete ga? - Da, ispitujemo ga.
Stani, ispitujete ga ili "ispitujete-ispitujete" ga?
"Ispitujemo-ispitujemo" ga! - Jeste li ste poludjeli?
Nemamo slučaj osim djevojčice koja misli da ga je vidjela!
Reci to ovoj "Trojici bitangi" ovdje. - Slušaj pažljivo, Rami.
Ti si odgovorna odrasla osoba, prestani se zezati.
Operite ga, odvedite kući,
otpratite ga do ulaznih vrata i poljubite za laku noć.
Je li to jasno? - Jasno.
Skreni desno, onda lijevo.
Skrećem desno.
Kuda idemo? Ovo nije adresa koju imamo.
Zašto imate moju adresu?
To je adresa mojih roditelja.
Rami, praviš grešku. Vjeruj mi, to je on.
Daj mi jedan sat s njim, prisilit ću ga da propjeva.
Ja ću to za 30 minuta. - A ja za 15, s pauzom za pušenje.
Slušaj...
došlo je do nesretne pogreške. Stvarno nam je žao.
Pričaj u svoje ime.
Ne obraćaj pozornost na njega. Slušaj me.
Stvarno nam je žao i nadamo se da nikome nećeš reći za ovo. Vrijedi?
Neću, obećavam.
Naravno da neće pričati. On je to učinio.
Imam samo 50 šekela.
Koliko ti imaš?
Što? - Čuo si me.
I vi također, dajte mi sve što imate.
Nema šanse! Nemojte pristati na to. - Zvikina zapovijedi.
Zašto mu jednostavno ne daš pištolj? - Smiri se.
Nitko ti nije tražio da se ukipiš.
Ovo ti je za bicikl.
Nema potrebe, u redu je.
Jesi li ga čuo? U redu je. - Nema veze. Uzmi novac.
Arik, kako si? - Uđi, Miki.
Tata te uči kako da budeš policajac?
Danas je dan "Dovedi svoje dijete na posao."
Tvoj sin je opak.
Da prijeđemo na posao.
Slušaj, ako je ovo u vezi s osumnjičenim,
vjeruj mi, nisam imao izbora. - Moj tata sada priča.
Krasan. - Arik.
Hoću da obratiš pozornost na razgovor koji slijedi.
Zovem ga žuti-karton razgovor.
Kao u nogometu, tata.
Kao u nogometu, sine.
Zvika, ovo nije uljudno. - A ono što si učinio bilo je uljudno?
Da, ono što si učinio bilo je uljudno?
Arik, ne ometaj tatu na poslu. - Oprosti, tata.
Pažljivo me slušaj, Miki.
Zbog tvog brljanja naš osumnjičeni je pušten,
i pušten je a da nije progovorio. - On je. Znaš da je on.
Samo znam da nisi poslušao direktnu zapovijed.
Začepi uši, srećo.
I da su tvoji postupci mogli koštati glave tu lijepu djevojčicu.
A ako se to dogodi, ništa me neće zaustaviti
da te šutnem u prometnu policiju.
Da te šutne u prometnu policiju!
Je li to jasno?
Na sastanku sam. - Znam, oprostite.
Ovaj poziv je upravo stigao. Trebate preslušati vrpcu.
Hajde, pusti je.
Policija, kako vam mogu pomoći?
Čuo sam da tražite djevojčicu.
Molim?
Mogu vam reći gdje je možete pronaći.
Miki.
Treba doći ovamo.
Ovaj perverznjak je postao samouvjeren, namjestio je cijelu scenu.
Zvika stiže.
Zapovjednik se spustio na zemlju? To ne može biti dobro.
Miki, završio si ovdje. - Zvika. - Jesi li si me čuo?
Sutra se je javi Nisimu u prometnoj policiji.
Ne možeš me skinuti s ovog slučaja.
Sada je ovo Ramijev slučaj. - Rami?
On ne bi mogao naći ni leš u mrtvačnici! Ništa osobno.
Miki, jesi li si me čuo?
Sada je ovo Ramijev slučaj. Slobodan si.
On je zadnja osoba koja mi sada treba.
Tko je to? - Otac djevojčice.
Ne puštajte ga da prođe. - Stanite.
Što radi na mjestu ubojstva?
Služio je s šefom policije u Libanonu.
To ne znači da može da radi što poželi.
Sve u redu, zvijezdo? - Ne pristaju mi.
Šauli kaže da ti trebaju ekstra velike.
Ne brini. Dat ću ti popust za poznate.
O čemu se tu radi? - Dođi pogledati.
4.000 pregleda za 2 dana.
Ako to nije popularnost, što je onda? - Što koji vrag?
Znali netko ovdje za to? - Do vikenda, će svi znati.
Možeš li mi pomoći oko toga? - Ne postoji ništa što Šauli ne može.
Ali pod jednim uvjetom. - Što god da Šauli želi.
Pošto uljudno moliš
i ne koristiš telefonski imenik. - Vrlo smiješno.
Šauli će se pobrinuti da nestane do večeras.
Dana, mogu li dobiti dobiti papirić, molim?
Dana?
Papirić?
Upozorio sam vas za dodavanje papirića, zar ne?
Jeli biste mogli da je ne pročitate, molim vas? Nema veze s testom.
Shvaćam. To je ljubavna poruka.
Nemojte me pogrešno shvatiti, u vašem sam uzrastu isto radio,
ali ne za vrijeme testa. Jeli je to jasno?
Hajde, djeco. Završavajte s testom.
Ubojica djevojčica
Pedofilski kučkin sin Silovatelj
Mogu li ući? - Da.
Naravno, Meir. Uđi. - Hvala.
Mogu li ti pomoći? - Izgledaš malo blijed. Sve u redu?
Da. Pokušavam pregledati neke testove
prije nego što se djeca vrate za slijedeći trenutak.
Kakve su dosad ocjene?
Odlične. Odlične.
Oduvijek sam volio biblioteku.
Mogu li baciti pogled? - Još nisam sve pregledao.
Mogu li?
Je li ovo jedini, ili ih još ima?
Mislio sam da su samo roditelji otrovani, ali i učenici su također.
Roditelji?
Znaš li koliko su me puta telefonom pozvali zbog onog klipa na YouTubu?
Žao mi je, Dror.
Roditelji su me satjerali u kut.
Radi ono što moraš.
Znaš da to ne mijenja moje mišljenje o tebi.
Znam, Meir. Razumijem.
To je samo privremeno. Siguran sam da će uskoro biti zaboravljeno.
Halo? - Tata?
Šani, dušo moja!
Kako je novi telefon? Radi li dobro?
To je najbolji dar!
Sjajno. Slušaj, dušo. Dvije stvari:
Nosi taj telefon svuda s sobom i zovi me ako se nešto dogodi, vrijedi?
Je li to tata na telefonu? - Šani?
Daj mi da pričam s njim. - Ali ja pričam! - Šani?
Baš si super roditelj.
Tko kupuje 10-godišnjakinji mobitel?
Dobar je za hitne slučajeve.
Ja ću odlučiti što je dobro za nju.
Nemam vremena za ovo, u redu?
Dobro, onda se slažemo. I ne zaboravi
doći po nju u srijedu. - Dobro, neću zaboraviti.
Tek što si stigao i već ideš?
Tko pomaže gospođama u današnje vrijeme?
Eti, reci mi da imaš nešto za mene.
Imam točno ono što tražiš.
Kada je mogu vidjeti?
Sada, ako želiš.
Koja je adresa?
Poslat ću ti detalje u poruci. - Anđeo si.
Imaj na umu da je to straćara. Satima je udaljena.
Straćara mi odgovara.
Dakle? Zar nije savršeno?
Savršeno je.
Tvoj?
Smiješno.
Ako mene pitaš, ovo je prava sranje.
Ne shvaćam zašto bi itko htio živjeti ovdje.
Eti. - Oprosti.
U pravu si.
Prvo pravilo za nekretnine je da se nikada ne sudi o ukusu klijenta.
Ali unutrašnjost izgleda kao palača.
Hoćemo li ući?
Rekao si da ti treba tišina da pišeš.
Mislim da tiše ne može biti.
Ovdje je praktično groblje.
A podrum? - Podrum?
Zar ne bi prvo pogledao spavaću sobu?
Eti. - Podrum. Podrum.
Veliki podrum, baš kao što si tražio.
Hoćemo li ga testirati?
Što podrazumijevaš pod "testirati"?
Ja ću otići gore, a ti kriči.
Da vrištim? - Da.
Što glasnije možeš.
Ne shvaćam.
Moj sin će ovdje lupati bubnjeve.
Hoću biti siguran da me neće ometati dok pišem.
Shvaćam. Na trenutak si me prestrašio.
Ja ću otići gore, ti broji do 10 i počni vrištati.
Naravno.
10...
9...
8...
5...
4...
1.
Što sve radiš za proviziju.
Možeš sada prestati. - Zamalo sam umro od straha zbog tebe.
Oprosti. - Dakle, što misliš?
Mislim da ću je kupiti.
Sjajno! Svidjet će ti se cijena.
Okružena je arapskim selima, pa je stvarno povoljna.
Hoćemo li?
Što ovdje radiš?
Još živiš s roditeljima, a?
Roditelji su mi mrtvi.
Mislio sam da samo ubijaš djecu.
Ne smiješ biti ovdje.
Istina je ono što kažu za male pse...
Da samo laju.
Ovaj voli gristi.
Hej.
Ovo nije gotovo.
Bok, ja sam. - Znam. Vidim tvoje ime na ekranu.
Da, u pravu si.
Smiješno.
Što hoćeš, Dror?
Hoću vidjeti tebe i djevojčicu.
Ali ja ne želim tebe vidjeti.
Anat, nisam ništa učinio.
Ne mogu izaći na kraj s tim sada.
Barem mi dopusti vidjeti Tali, danas joj je rođendan.
Prerano je, Dror.
Kupio sam joj bicikl koji je htjela.
Zaveži ga večeras za ogradu, vidjet će ga ujutro.
Ali tada će joj proći rođendan.
Dror, moram prekinuti.
Uđi.
Gdje je klinac?
Je si li i njega poslao u prometne policajce?
Nisi u poziciji da se šališ. Sjedi.
Što sada?
Da, Zvika.
Zauzeti smo.
Tako nekako.
Sjebao si me s ovim sramotnim videom.
Kučkin sin. - Tko je kučkin sin?
Kopile koje je obećalo da će ga skinuti.
Na netu je, Miki, i zbog toga izgledamo loše. Stvarno loše.
Policija već ima loš ugled, sada ovo?
Slušaj, ovi iznad mene me pritišću.
Vidim kuda ovaj razgovor vodi.
Ovo je samo privremeno, dok se ovaj fijasko ne zaboravi.
Sutra će se još jedan klip pojaviti na netu.
Tako stvari funkcioniraju u današnje vrijeme na netu...
postaneš zvijezda u djeliću sekunde.
Nadajmo se da neće podnijeti tužbu. - Neće.
Otkud znaš? - Znam.
Ne zezaj, Miki. - Samo je pitanje vremena
dok ovaj klip ne završi u vijestima.
Jedini način na koji možemo spriječiti da nas ovo sranje snađe
je da dokažemo da je ovaj kretenčić kriv. Shvaćaš?
Zašto me to tražiš?
Nisi više policajac.
Ti si civil.
Civili mogu raditi što god požele...
sve dok ne budu uhvaćeni.
Dođi.
Počni kopati.
Praviš grešku.
Kopaj, kopaj.
Jesam li rekao da prestaneš kopati?
Hoćeš li me sada upucati? - Slušaj pažljivo.
Znam da ćeš u ovakvoj situaciji priznati sve što te pitam,
pa se držimo činjenica.
Već imam tijela.
Hoću da mi kažeš gdje su glave.
Kakve glave? - Pitam te po posljednji put.
Gdje si ih skrio?
Prestani!
Nemam pojma!
Ti si lud!
Moraš prekinuti s tim ludilom! - Prestat ću
čim mi kažeš gdje su.
Ne!
Pomoći ćeš mi oko njega?
Jesi li iz njegovog odjela?
Zezaš se?
Ja sam iz Unutarnje kontrole.
Nadam se da si stavio točku na ovu sagu.
I ja se nadam.
Možeš ući u auto.
Još jednom, hvala ti.
Prije nego što te pustim
moram te zamoliti
da ne pokušavaš ništa blesavo i da ne vičeš.
Ne zato što imam pištolj,
i ne zato što te s obzirom gdje smo nitko ionako ne bi čuo,
već zato što smo odrasle osobe.
A odrasle osobe ne viču, one razgovaraju.
Kimni glavom ako razumiješ.
Jesi li poludio?
Mislio sam da smo se razumjeli.
Znaš li tko sam ja? - Znam tko si ti.
Mislim da si ti zaboravio tko sam ja.
Jesmo li se upoznali? - Nismo službeno.
Jednom smo se sreli u napuštenom polju. - Oprosti, loše pamtim lica.
Pomoći ću ti da se sjetiš.
Stajao si nad tijelom moje kćeri.
Netko čak može reći da si je ti tamo smjestio.
Ne plaši se. Ne zanimaš me ti.
Ovdje si samo zbog toga što si mi se našao na putu.
A kako ja to vidim,
dužnik si mi. - Dužnik sam ti?
Shodno teoriji kaosa. - Kakvog kaosa?
Zar vas ništa ne uče na policijskoj akademiji?
Sve što treba leptiru da leprša krilima...
Da leprša?
Objasnit ću to na način
da čak i detektiv iz izraelske policije može razumjeti.
Da nisi prebio gada,
ne bi bio pušten i ne bi ubio moju kćer.
Što misliš zašto sam oteo ovog gada?
Vidio sam što si učinio. Uvijek napraviš diskontinuitet.
Zapravo mislim da napredujem.
Ionako ga nikada ne bi natjerao da propjeva.
Manijaci se ne plaše pištolja. - Ne? Čega onda?
Manijaci se plaše manijaka.
S moje točke gledišta, postoje tri opcije u ovom slučaju:
Prva, pustim te,
ali sada previše znaš i možda me pokušaš zaustaviti.
Što me vodi prema drugoj opciji:
Dokrajčim te sada i smjestim ti sve ono sranje
koje će se dogoditi onom patuljku dolje.
Ali ti si policajac.
Ne želim mojoj majci slomiti srce.
Što me dovodi do treće opcije:
koja izgleda kao najbolja opcija za obojicu.
Učinit ću te suučesnikom. - Hoćeš li ga ubiti?
Hoću saznati gdje je zakopao glavu moje kćeri.
Ako se dogodi da umre dok se to odvija
zbog gubitka krvi ili nedostatka kisika...
nećeš me vidjeti da prolijem nijednu suzu.
Dakle?
Koja je tvoja odluka?
S tobom sam, ali samo dok ne propjeva.
To mi je dovoljno.
Treba porazgovarati o strategiji. - Strategiji?
Znaš, dobar policajac, loš policajac?
Nema mjesta za dobre policajce. - Nema problema.
Loš policajac, loš policajac.
Hoćeš li da nešto učinim?
Prati me.
Dobro si?
Hoćemo li početi?
Da?
Ne?
Dobro.
Da počnemo.
Nemaš telefonski imenik?
Bolje funkcionira s imenikom. - Nismo još dotle došli.
Mislio sam patuljku prvo pročitati dječju priču.
Oprosti. Nisam htio prekidati.
Ovu bajku je napisala izraelska policija,
koja je zasnovana na istinitim događajima.
I kao svaka bajka,
naša također počinje s vukom.
Usput, vuk si ti.
Naš vuk nije drugačiji od ostalih vukova,
osim možda u pogledu visine.
I kao svi drugi vukovi,
također voli iznenađivati djevojčice.
Ali naš okrutni kučkin sin ne guta ih samo.
Kao što slike pokazuju...
naš vuk je imao metodu:
Oteo bi djevojčice i natrpao ih slatkišima i tortama.
Ali avaj...
u tortama su bili sedativi,
i djevojčice bi pale u duboki san.
Kada zaspu...
ugurao bi svoj penis u svaku rupu u njihovim tijelima.
Sada, prije nego što nastavim, moram te pitati:
U čemu je fora?
Nisi mogao izaći na kraj s jednom djevojčicom
pa si je morao prvo nadrogirati?
Jesi li si lud?
Nisi normalan.
Nisam to ja bio.
Nisam to bio ja! Moraš ga zaustaviti!
Oprosti, ali htio bih saznati kako se priča završava.
Gdje sam ono stao? - Nadrogirao je djevojčice.
Tako je.
Bravo. - Hvala.
Nakon što je napastvovao svaku rupu u njihovim tijelima,
čekao bi dok se ne probude...
a onda bi počela njihova prava noćna mora.
Bolesni manijak bi uzeo ruke malih anđela
i slomio im sve prste, jedan po jedan.
Jadne djevojčice bi padale u nesvijest od bola.
A što je sadista onda radio? - Čekao da se probude?
Čitao si priču? Hoćeš li preuzeti?
Što? Ne, sjajno ti ide.
Hvala.
Kada bi povratile svijest
skinuo bi im cipele i čarape
i iščupao nokte s njihovih krhkih stopala.
Proklet neka sam ako znam što je radio s tim noktima.
Mora da patuljak ima kolekciju.
Dakle...
uzimaš suvenire, a?
Pretpostavljam da imaš teglu s noktima iznad hladnjaka, a?
Stići ćemo i do toga. - Oprosti.
Ponijela me situacija. - Nema veze, skoro smo završili.
Nakon što djevojčice dođu sebi
od onoga što je učinio njihovim prstima...
i samo nakon što se povrate...
odsjekao bi im glave pomoću zahrđale pile.
Pila je bila toliko hrđava, da je u nekim slučajevima
prelazio na manje hrđavu pilu da obavi zadatak.
Dvije od tih djevojčica su bile sasvim budne kada si im presjekao vratove.
Ali ostavio je najbolesnije iznenađenje za njihove roditelje...
kada je skrio lijepe glave njihovih kćeri.
Jedna od tih djevojčica je bila moja kćer.
I s moje točke gledišta,
imaš dvije opcije:
Da umreš poput ološa kakav jesi...
ili da umreš nakon što se iskupiš.
Slušaj...
samo mogu zamisliti
kroz što prolaziš...
i što bi nešto poput ovoga moglo učiniti ocu.
Da li si to snishodljiv?
Da li je on to snishodljiv?
Postojao je tračak snishodljivosti.
Slušaj me pažljivo, kratki.
Učinit ću ti
sve ono što si učinio tim jadnim djevojčicama...
prst po prst, nokat po nokat...
dok ti se glava ne zakotrlja po podu.
Ali...
voljan sam ti podariti bržu smrt.
Zbog toga je moj pištolj ovdje.
Pod jednim uvjetom:
da mi kažeš gdje si zakopao glavu moje kćeri.
Ne znam gdje je zakopana glava tvoje kćeri.
Nisam ja to učinio.
Sve stvari koje si pročitao...
to nisam ja.
Moraš mi vjerovati. - Oprosti, ja sam nevjernik.
Ne! - Počet ćemo s prstima.
Hoćeš li ti prvi?
Što se događa?
Zar nećeš prvo da ga "nakrkaš"?
Što reče? - Rekao si da ćeš učiniti isto ono što je on učinio.
Je li to odugovlačiš? - Naravno da ne.
Mislio sam da ćemo to učiniti istim redoslijedom.
Jesam li ja rekao da ćemo tako učiniti?
Ako tako učinimo, morat ćemo da napastvujemo svaku rupu
u njegovom tijelu. Jesi li za to?
Nisam ni mislio.
Recimo da smo napravili neke modifikacije.
Što?
Neke izmjene, da dobijemo odmor/lomljenje.
Kad smo već kod "lomljenja"...
hoćeš li mu ti prvi slomiti prst
ili ja da počnem?
Bacajmo novčić.
Ja ću glavu, ti pismo.
Vrijedi.
Mrzim kada se to dogodi.
Našao sam ga. - Sjajno. Što kaže?
Glava.
Ja ću prvi.
Zar nećeš koristiti neki alat odande?
Ne, snaći ću se. - Shvaćam.
Ti si tip koji voli osjetiti kožu.
Ako nam nešto želiš reći, sada je vrijeme.
Brojim do tri:
jedan...
dva...
dva i po.
Hoće li ovo još da potrajati?
Trebam li da donijeti vreću za spavanje?
Ako ga ne možeš gledati u oči
preporučujem ti da staneš iza njega.
Ne! Ne!
Ne!
Bravo.
Na meni je red.
Moja mama.
Moram se javiti, inače poludi.
Dobro.
Možeš nastaviti bez mene, ali ostavi mi neki, vrijedi?
Nisam nezasitan.
Mama, samo malo, ovdje nemam signala.
Mama. - Kada si mi planirao reći?
Što da ti kažem? - Da se seliš.
Etina mama mi je rekla
da ti je ona našla kuću kakvu si tražio.
Znaš da se situacija pogoršala između Cipi i mene otkako...
Tvoja se generacija, razilazi zbog svačega!
Mama, nije zbog svačega! - Posebno u ovakvom trenutku
trebate biti oslonac jedno drugom, a ne da se razilazite.
U naše vrijeme nije tako bilo. Brak je bio vječan.
Ako imaš nešto reći, sada je vrijeme.
Moraš zaustaviti ovo ludilo.
Moraš mi vjerovati.
Možda izgleda kao da uživam u ovome,
možda i uživam na neki način...
ali vjeruj mi, rado bih ti prestao lomiti prste.
Hoćeš li početi pričati?
O čemu da pričam?
Stvarno to nisam učinio.
Kažu da postaje puno lakše nakon drugog prsta.
Stani, stani!
Koja je svrha svega ovoga? A?
Ako mučiš nekoga dovoljno dugo...
priznat će bilo što.
Što ako ja to nisam učinio?
Što ako praviš užasnu pogrešku?
Stvarno hoćeš izgubiti posao?
Već jesam, zahvaljujući tebi.
Samo malo. Slušaj me.
Ako nastaviš s ovim...
nema povratka.
I ja imam kćer.
Zašto bih to učinio?
I ti si otac također, zar ne?
Ako si i ti otac, onda znaš o čemu pričam.
Nemam pojma o čemu pričaš.
Pričam o tome kako se sve mijenja kada postaneš otac.
Kada ti se po prvi put...
nasmiju.
Tog trenutka se zakuneš da nećeš dopustiti da ih itko povrijedi.
Molim te...
Samo hoću ići kući kod svoje djevojčice.
Mama, pričamo 5 minuta. Moram ići.
Hoću vidjeti tvoj novi dom. Svratit ćemo tata i ja.
Nije zgodan trenutak.
Malo sam bolestan.
Bolestan? A tko vodi računa o tebi?
Imam 45 godina. Ne treba mi dadilja. - Joram!
Sin ti je bolestan. Odmah ćemo svratiti.
Daj mi adresu. - Neću ti dati adresu.
Zamolit ću Etinu mamu da mi kaže. - Blizu je arapskog sela.
Opasno je noću voziti. Nemojte dolaziti.
Nećeš li mi dati adresu? - Ne!
Samo da znaš, slomio si mi srce.
Mama! - Sada sam ljuta. Doviđenja.
Gdje smo ono stali?
Vidim da nisi napravio neki progres. - Aha.
Mislio da mu se nivo adrenalina spusti,
tako da iznova osjeti bol.
Trebao si da biti doktor.
Za razliku od tebe, mislim da smo izgubili dragocjeno vrijeme.
Ali nema veze.
Znam kako možemo nadoknaditi izgubljeno vrijeme.
Što to radiš? - Zar ne pretjerujemo? - Što kažeš?
Vas dvojica ste pričali dok sam bio gore.
Natjerao te na razmišljanje.
Dobar je.
Dobar si.
Što, sada ćeš i mene ubiti?
Bilo bi glupo s moje strane da ubijem policajca koji je oteo,
zlostavljao i ubio glavnog osumnjičenog.
Nisam glup. - Dobro.
Ovo nije smiješno. Spusti pištolj.
Odmori se.
Dobro.
Sada sam spreman čuti ono što imaš da mi kažeš.
Izgledaš bijesno.
Jesi li si bijesan?
Molim te, moraš prekinuti s ovim.
Imam kćer.
Pa što?
Trebam li osjetiti suosjećanje?
Milost?
Jesi li tako omekšao onu tamo Uspavanu ljepoticu?
Pričajući o svojoj kćeri?
I ja sam također otac.
Zašto bih to učinio djevojčici?
Stvarno ne znam.
Možda me možeš prosvijetliti.
Zašto bi otac učinio tako nešto tuđoj kćeri?
Jučer joj je bio rođendan.
Siguran sam da je bilo vrlo uzbudljivo.
Kladim se da si kupio balone i zapalio svjećice.
Je li tu bila i torta također?
Siguran sam da nisi stavio tajni sastojak u tu tortu.
Ili voliš dirati i vlastitu kćer?
Umukni.
Ili imaš pravila?
Samo diraš tuđe kćeri.
Nikada nisam dirao tvoju kćer.
Možeš nastaviti.
Dobro.
To je torta.
Odmah se vraćam.
Da te ostavimo da se malo ohladiš.
Ne! Ne! Ne!
Ne!
Sjajno. Sada si ga probudio.
Pretpostavimo da se oslobodiš,
koji je tvoj sljedeći korak? - Oslobodi me.
Neće se to dogoditi.
Ne!
Mir s tobom.
Neka s tobom bude mir.
Možeš li mi zamotati jednu?
Uzmi moju.
Ja ću drugu zamotati.
Puno hvala.
Samo toliko?
Samo sam htio jedan dim. Supruga mi brani.
Supruga, a?
Doviđenja. - Doviđenja.
Stavio sam jednu svjećicu.
S obzirom na tvoje godine, puno svjećica bi bilo nepristojno.
Hoćeš je ugasiti?
Ne moraš. Ja ću. Zamisli želju.
Jesi li zamislio želju? Nemoj mi reći.
Da ne povjeruješ. Ne daju nam mira.
Prokletstvo.
Što radiš ovdje? - Pitaj svoju majku.
Čim je čula da si bolestan, napravila je juhu.
Mogu li ući? - Naravno.
Uđi, uđi.
Imaš štednjak?
Mogu li biti iskren, sine? - Uvijek.
Tvoja mama misli da ludiš.
Brine ni za što.
Počinjem misliti da je u pravu. - Tata!
Napustio si kuću, preselio si se u kolibu.
Oprosti mi, ali... straćara okružena Arapima.
Zvuči li to tebi normalno?
Samo sam htio pobjeći.
Pokušavaš li ubiti svoju majku?
Naravno da ne, tata. - Jer je ubijaš.
Ne, ne ubijam je!
Krvariš li?
Što? - Krvariš, krvariš.
Pogledaj tu finu košulju.
Nešto sam bojao dolje u podrumu.
Tako bolestan? - Da!
Ali zašto crveno?
Crvena je za djevojčice. - Tata.
Kako god. Ionako ne shvaćam vašu generaciju.
Mislim da je gotova juha.
Dođi, hajdemo jesti.
Ništa nije bolje od mamine juhe. Zar ne, Gidin'ka?
Što je to bilo, Gidi?
Pored Arapa, imaš i štakore također?
Zaboravi. Nije ništa. - Ništa?
Imaš jednog ogromnog štakora tamo.
Dobro, provjerit ću.
Treba li poći s tobom? - Nema potrebe.
Mislim da ću se moći snaći.
Nemoj mi se tu praviti pametan.
Dovrši juhu, tata.
Tata mi je došao u posjetu.
Savjetujem ti da se stišaš.
Kimni glavom ako razumiješ.
Razumiješ?
Što je s tobom? Razumiješ?
Što se događa, Gidi?
Nemoguć si, tata.
Što se ovdje događa? - Ništa.
Idi gore.
Neću ići gore dok mi ne kažeš što se događa!
Mislim da je to sve.
Totalno si poludio.
Tata, idi gore. Sve ću ti ispričati.
Ne razumijem te. - Ne očekujem da razumiješ.
Bacaš niz vodu svoj život.
Koji život, tata? Mika je mrtva.
Znam.
Ali mama ti je još živa.
Ovo će je ubiti.
Nije prekasno da povučeš ručnu, sine.
Obavit ću ovo, tata.
Gidi, molim te. - Znaš li zašto me je Cipi napustila?
Neću znati.
Neke stvari treba znati samo muž i njegova žena.
Trebalo je da odem po Miku onog dana kada ju je oteo...
ali sam zaboravio.
Znaš li zašto sam zaboravio?
Jer sam bio s svojom tajnicom.
Gidin'ka.
I dok mi ga je pušila, Cipi je nazvala da mi kaže
da su zvali iz škole jer sam zaboravio pokupiti Mihaelu.
Shvaćaš li sada, tata?
Stavio sam Miku...
u njegove ruke. - Ne pričaj to.
Nijedan otac ne treba pokapati svoje dijete.
Ali ako sam već kažnjen za svoja zlodjela,
a puno toga sam učinio za ovo vrijeme...
onda ću barem povesti tog kučkinog sina sa sobom.
Ali ne prije nego što mi kaže gdje je zakopao glavu moje kćeri.
Tvoje unuke.
To dugujem Cipi.
Nijedna majka ne treba pokapati obezglavljenu kćer.
Postoji li način da te odgovorim od ovoga?
Ne, tata.
Ne ovog puta.
Čuješ li me?
Sljedeći put kada te pita gdje je glava njegove kćeri, odgovori mu.
Ali ne znam. - Ne radi se o tome!
Imamo posla s luđakom.
Samo reci neko mjesto, kupi nam još vremena.
Shvaćaš?
Samo nemoj mu odmah reći.
Prvo pretrpi malo bol.
Prvo da izdržim malo bol?
Da, malo, da ne posumnja.
A onda mu reci. Jasno?
Jasno?!
Koji je plan?
Što? - Hoću pomoći.
Kako to misliš da "pomogneš"? - Izvući ću informacije.
Ne zezaj, tata.
Idi kod mame.
Neću otići dok ne propjeva.
Onda reci mami da ćeš prespavati ovdje.
Gad neće uskoro propjevati.
Jesi li dosad odradio "vatreni test"?
"Vatreni test"?
Ništa vas ne uče u vojsci u današnje vrijeme, a?
Ako postoji nešto što sam naučio u vojsci,
je to, da poput životinja,
ono što najviše plaši većinu ljudi je vatra.
Vatra, kažeš.
Treba mi let-lampa.
Ti si kučkin sin koji mi je ubio unuku.
Kakvo bi čudovište uradilo tako nešto?
Što to radiš?
Strpi se. Znat ćeš dovoljno uskoro.
Gidin'ka, hoću li morati još dugo čekati?
Oprosti, trebalo mi je neko vrijeme da je nađem.
Tata, što radiš? - Odmrzavam meso.
Sjajno, ali to je pogrešno meso.
To je policajac.
Ovo je pedofil.
Kako sam mogao pomiješati ovu dvojicu.
Nikada mi se to nije dogodilo. To je zbog godina.
Godine čine strašne stvari umu.
Tvoj um je u redu, tata.
Mogu razumjeti tvoju zabunu.
To tek tako kažeš. - Ne, stvarno mogu razumjeti.
On više sliči na pedofila od njega.
Ovaj izgleda kao da ne može povrijediti ni muhu.
Zato povređuje djevojčice.
Što to radiš?
Čujem da nećeš ništa reći mom sinu.
Rekao sam mu da to nisam ja učinio.
Sada tebi kažem isto.
Da li bi mogao popričati s njim? Da ga smiriš?
Imaš moju riječ da ću porazgovarati s njim,
ali hoću da odgovoriš na jedno pitanje.
Pogledaj me.
Da nešto znam, misliš da mu ne bih dosad rekao?
Možda.
Ali da budemo potpuno,
pitat ću te još jednom.
Gidin'ka...
let-lampu.
Hoćeš li mi reći gdje si zakopao glavu moje unuke?
Stvarno ne znam.
Ne!
Osjećaš li to, Gidin'ka?
Miriše na roštilj.
Nemaš pojma koliko mi je falio taj miris.
Njegova majka me je pretvorila u vegetarijanca
zbog visokog kolesterola.
Mogao bih to raditi cijele noći.
Gidin'ka,
pamtim da si volio hot dogove kao dijete.
Voliš li još hot dogove? - Tko ne voli?
Ne! Ne! Pričat ću! Pričat ću!
Rekao sam ti, Gidin'ka.
Kada dođe do jaja, svi progovore.
Pričaj.
Djevojčica...
Zakopana je u napuštenom stakleniku...
500 metara iza škole...
gdje se gradi novo krilo...
u južnom kutu...
točno ispod ventilatora.
Vidiš?
Kada postoji volja, nađe se i način.
Mislim da sam te danas zaslužio.
Gidin'ka, nemoj reći tvojoj mami za ovo, vrijedi?
To će biti naša mala tajna.
Danas si pun iznenađenja, a?
Tata...
Moraš paziti na ovu dvojicu dok se ne vratim.
Možeš mi vjerovati.
Moja žena.
Zdravo, Malka!
Čuješ li me?
Znaš li koliko je sati? - Znam, znam.
Zašto nisi nazvao da kažeš da ćeš zakasniti?
Bio sam zauzet s našim sinom.
Kako se osjeća? Jeste li jeli juhu?
Jesmo. Bila je ukusna.
Što tamo radiš? Opet pušiš?
Naravno da ne.
Da li si popio lijek?
Zaboravio sam. - Naravno da jesi!
Ako nisam pored tebe da te podsjetim, tko će?
Popij lijek i pojedi nešto čvrsto prije toga.
Dobro, Malka. Dobro.
U suprotnom imat ćeš plinove cijele noći.
Dobro, idem spavati. Budi tih kada ulaziš u krevet.
Obećavam, Malka. Laku noć.
Bit ću tih poput cvrčka.
Nešto čvrsto.
Gdje ću naći nešto čvrsto?
Ova kuća je poput studentskog doma.
Bingo!
Torta s šećernom glazurom.
Nije loše.
Uopće nije loše.
Nadam se da niste ljuti na mene što vas nisam ponudio.
Moram jesti čvrstu hranu prije nego što popijem lijek.
Nikada ne stavljaj lisice policajcu.
Hajde, odveži me.
Ne, u takvom stanju samo bi me usporio.
Ali učinio sam ono što si tražio,
kupio sam nam malo vremena. Odveži me.
Slušaj, idem po pomoć. Odmah ću se vratiti.
Ne ostavljaj me s ovim luđakom!
Ništa neće naći tamo. Vratit će se i ubit će me!
Moraš mi pomoći.
Zašto si stao?
Moram znati.
Što da znaš?
Pogledaj me u oči. - Mora da se šališ.
Vratit će se svakog trenutka.
Jesi li ti to učinio? - Nisam ništa učinio.
Odveži me!
Ako me sada ne oslobodiš, napravit ćeš veliku grešku.
Žalit ćeš za tim cijelog života.
Dobro večer.
Zašto vi Židovi uvijek mislite da samo želimo da vas pobijemo?
Ne, nikako, ali...
znaš kako je.
Da, znam nažalost.
Da. Recimo...
da nemaš mobitel, je li?
Zašto da nemam? Jer smo primitivni?
Ne, zašto to kažeš? - Zar to ne misliš?
Nikako. Ako je neko primitivan ovdje, to smo mi.
Vaš narod ima ispravnu ideju.
Mogu li? - Da, naravno.
Hvala.
"Ipon", a?
S4. - Fino. Hvala.
Spasio si mi život.
Zvikina ured. - Tko je to? Rona?
Efrat. - Ovdje Miki. Daj mi Zviku na telefon.
Svuda te traži.
Zato sam i zvao. Poveži me s njim.
Znaš li koliko te dugo tražim?
Slušaj, Zvika. - Ne, Miki, slušaj ti!
Tvoja žena je ovdje. Histerična je. - Što?
Da li je to Miki? Daj mi telefon.
Miki, gdje je ona? - Tko gdje je?
Tvoja kćer! Ne javlja se na mobitel,
a ti se ne javljaš na svoj. - Ne javlja se?
Ne otkako si je pokupio sa sata baleta.
Mislila sam da je takvo ponašanje prošlost.
Čuješ li me?
Je li sve u redu?
Tata?
Tata.
Ne brini, brzo ću.
Malo je hrđava, ali završit će posao.
Ne, ne, ne!
Dosta, sine. Dosta je.
Ne miči se. - Što si to učinio?
Lud si!
Mislim da to neće pomoći.
Ne smije umrijeti! Dajte mi nešto da zaustavim krvarenje!
Gidi, predlažem ti da brzo bježiš, prije nego što policija dođe.
Da li me vi čujete?
Gdje si skrio moju kćer?
Tvoju kćer?
Molim te, reci mi gdje je.
Što si joj učinio?
Što da radimo?
Dajte komad papira! Neki papir i olovku.
Gidi, donesi nešto.
Halo.
Zvika. - Da?
Završili smo ovdje. - Jeste li nešto našli?
Ne, ništa nismo našli.
Završavajte onda. - Dobro, idem.
Preveo: Bambula Prilagodio na Hrvatski: Zaboravko
Preuzeto s www.titlovi.com Prilagodio